ДНЕВНИКЪТ НА АНЕ ФРАНК
Translation ZALMEN BEHAR
Тоалетната се е запушила отново.
Татко се опитва да я отпуши.
Той извади няколко килограма екскременти и рецепти за ягоди,
които използваме като тоалетна хартия.
Не е ли оправено все още?
Всичко е толкова неудобно.
Всички си знаем тайните.
Марго е идиотка, ако смята, че никой не забелязва малките й пакети.
Опасявам се, че все още е запушено.
Какво ще правиш с това? - Ще го изгоря.
Трябва да използваме тези. - О, сигурно се шегуваш.
Всичко е наред за теб, имаш си чучур.
Едит, спри кранчето.
Мийп каза, че водопроводчика ще дойде скоро. - Какво, вече?
Вече е почти 08:30ч. - Ами ако се качи горе?
Петер! Млъкни и остави това!
Дръвник такъв!
Почукването продължи с часове.
Молихме се да успее да го оправи от долния етаж.
Слава богу, той успя.
Тоалетната работеше отново,
но всички бяха в лошо настроение през целия ден.
И всички ме поучаваха, това ме влудяваше.
Марго никога не взема моя страна, тя никога не прави нещо нередно.
За какво ми е като сестра.
Само татко ми идва на помощ.
Без него нямаше да мога да продължа тук.
Не, благодаря.
Изяж си зелето, чедо.
Картофите са напълно достатъчни.
Но зелето е добро за теб. Сигурна съм, че родителите ще се съгласят.
Изяж си го, Ане. - Не искам!
Не се сопвай на майка ти! - Ще правя каквото искам. Моля те, татко!
Тя не го иска, г-жа Ван Даан.
Ако питате мен, това дете е разглезено.
Това никога не би се случило в нашата къща.
Скъпото ми момче е възпитано да прави каквото му се каже. Нали, скъпи?
Сега, ако беше моя дъщеря... - Но тя не е.
И ако мога да кажа, и ти не го ядеш.
Извини ме, г-н Франк, но зелето ми предизвиква газове.
Намираш това за смешно, нали?
Тя е такава глупачка. - Ане!
Тя и на теб ти лази по нервите, просто не го казваш.
И тя не желае да е тук както и ние.
Спри да бъдеш разумна.
А що се отнася до Петер, малкото съкровище на мама,
не познавам по-странно момче.
Какво правиш? - Това е заради бобените зърна.
Какво си мислиш, че означава RSVP? - Опасност.
Означава, "моля те, отговори", глупако.
Започнахме нашите уроци този месец.
География, френски, ужасната математика.
Нямаш представа каква агония е, да седиш мирно четири часа.
Но не искаме да сме изостанали, когато се върнем в училище.
Научих две нови думи днес,
"куртизанка" и "публичен дом".
Престани да си играеш с този глупав котак, скъпи.
Изтрих кръстословицата, сега можеш ти да я решиш.
Всичко е чисто. Направо ще се пръсна.
Донеси хляба, синко. - Той решава кръстословицата.
Не е стигнал много далеч, нали? - Това е едно от задълженията на Петер.
Всеки ден на хлебаря доставя пет хляба и ги оставя долу.
Не изглежда подозрително, защото хората мислят, че са за персонала.
Г-н Франк, може ли да те помоля за една услуга?
Разбира се. - Може ли да даваш уроци и на Петер?
Защо не попиташ мен първо? - Пуци!
Какво мислиш, че можеш да го научиш?
Моля те, г-н Франк, той вече е изостанал в училище. Ти си толкова умен.
За разлика от някои хора, които мога да спомена.
Имам ли твоето разрешение, г-н Ван Даан?
Давай. Това ще му помогне.
Тогава, ако момичетата са съгласни,
ще е удоволствие за мен.
Благодаря ти, г-н Франк!
Ти си най-милият човек на света! - Стига!
Как ще се почувстваш, ако майка ми започне да флиртува с мъжа ти?
Слава богу за Мийп.
Всеки ден ни носи хранителни стоки и новини от външния свят.
Донесе ли моя шампоан?
Опасявам се, че нямаше в магазините.
Но с какво ще си измия косата? Сапун?
Опитах в три магазина. Ще потърся отново утре.
Тя прави каквото може. - Мина ли през моето училище?
Видя ли някой от моите приятели? Ще отидеш ли там и да попиташ?
Ане, тя няма време.
Изловяват все повече евреи.
Повишили са възнаграждението до 25 гулдена.
Гаджето на Беп бе изпратен да воюва в Германия.
Горката, Беп.
Нахлули са в апартамента на Ван Даан и са им отнели всичките вещи.
Момичета, не им казвайте.
Срамувам се, че съм германка.
Вече не сме германци. Хитлер ни отне това отдавна.
Моля те, остани с нас, Мийп, Ти обеща.
Ти и Яан може да останете в нашата стая долу.
Не й досаждай, скъпа. - Толкова сме уплашени в тъмното.
Искам да бъдеш тук, с нас.
Мога да кажа, че скоро и аз ще имам менструация.
Продължавам да намирам бяло зацапване в гащичките ми.
Какво е усещането? - Не искам да говоря за това.
Моля те. - Питай мама. - Мама?
Де да беше мила с нея. - Аз съм мила с нея!
Но тя винаги подхожда по грешен начин и ми говори рязко.
Знаеш ли какво каза онзи ден? Че съм гледала винаги от добрата страна.
Откога пък това е грешно? - Но ти винаги и говориш рязко.
Но тя не ме разбира.
Нито пък ти.
Да бяха приятелите ми тук!
Ти не си единствената.
Мислиш ли, че искам да съм затворена тук? Мислиш ли, че не ми липсват приятелите?
Ти не си толкова специална. Просто вдигаш повече шум.
Всички обичат теб.
Дори не съм хубава.
Мислиш ли, че съм хубава?
Добре си, предполагам.
Искаш да кажеш, че съм грозна.
Имаш хубави очи. - Това ли е всичко?
Момчетата изглежда те харесват. - Това е вярно.
Но това с какво ще ми спомогне тук?
Чувствам се неприятно спейки в топлото легло, докато навън,
най-скъпите ми приятели са на милостта на най-жестокото чудовище,
което някога е шествало по земята.
Мога ли да легна?
Ела при мен, скъпа. - Искам, Пим.
Мога ли да легна? - Хайде тогава.
Остави това!
Без светлини.
За теб няма проблем! Бил си в окопите!
Трябва да има правила. - По дяволите правилата!
Моля те, татко!
Добре, скъпа.
Добре.
Днес е събота, и склададжиите не са около
така че можем да станем късно, и да се изкъпем.
Можем да отидем навсякъде в къщата, но ми харесва да използвам нашата тоалетна.
Г-н Ван Даан се къпе в стаята на Петер,
докато г-жа Ван Даан тепърва ще се къпе.
Тя изчаква да види, кое е най-доброто място.
Майка се мие в дневната, зад перде,
докато татко се къпе в офиса на долния етаж.
Иска ми се всички да побързат.
Моля ви, останете тук за следващия половин час.
Моля те, остани тук за следващия половин час.
Държа го. Държа го. - Не е тежко. Добре, добре.
Татко, водата!
Безполезно момче!
Петер се къпе на долния етаж в стаята с радиото,
и той се плаши, че някой ще влезе при него. "
Неговата предпазливост е по-скоро жалка, нали?
Майко!
И Марго се къпе в главната канцелария,
където ме кара да стоя да я пазя.
Побързай.
Ти се къпа доста дълго.
Ане, ще те видят!
Позволено ни е да надникваме. Татко каза така.
Забавно е да видиш всички тези хора.
Обикновено хвърлях вода по тях. - Не го прави!
Те се оглеждаха нагоре да видят откъде идва.
Сега се оглеждат за бомби.
И все пак живота продължава.
Това е странното.
Има едно семейство, дето живее на лодка, те имат най-сладкото куче.
Веднъж дори видях една еврейска двойка, да ходи по улицата.
Имах чувството, че се взирах в едно от "Седемте чудеса на света".
Имах такова странно чувство,
сякаш ги издавам на властите.
Ще ми подадеш ли кърпата?
В колко часа идват? - Седем часа.
С нетърпение ги чакам!
Мийп, Яан!
Здравейте. - Нека ви покажа вашата стая!
Това е вашата стая. Ние я подредихме.
Харесвате ли цветя? Г-н Клейман ми ги купи.
Красиво е.
А това са известните ти кинозвезди? - Познавате ли ги?
Това е Джинджър Роджърс, не е ли красива?
Като порасна искам да бъда танцьорка или фигуристка, не мога да реша кое от двете.
Къде ще спиш? - В другата стая с мама и татко.
Толкова е прекрасно, че ще бъдете тук!
Самата мисъл, че сте тук... толкова е прекрасно.
За нас е чест, Анелиз.
Написах менюто за тази вечер.
"Буйон а ла Хунзенстраат", защото там живеете.
След това говеждо в специален сос,
но не е много защото нашата дажба за масло свърши.
Но има много боб.
Вие ли сготвихте това, г-жа Ван Даан?
Фасул, фасул, зеле и фасул.
Но какво да се прави? - Много е вкусно.
Не знам как успявате така.
Жена ми е гурме готвач, защо мислиш, че се ожених за нея?
О, наистина ли, Пуци? Мислех, че е за нещо друго.
Но ми липсва моята машина за кафе все пак.
И ще се нуждаем от някои зимни дрехи скоро.
Ще бъдеш ли добра, скъпа Мийп, и да ни донесеш някои от апартамента?
Ще ти дам списък.
Какво става?
Време е за тост. - Да.
За нашите смели помагачи, нашите приятели...
и нашият източник на живот,
Яан и Мийп Гийс. - Яан и Мийп!
Сега, кажете ни последните новини. - О, не, не, моля ви. Не и тази вечер.
Толкова сме щастливи, че сте тук.
Тя е права, Ото.
Ще си "платя" за този фасул утре.
Тук сме от три месеца и става все по-студено.
Мама и г-жа Ван Даан са в конфликт отново.
Слава Богу за татко.
Той е над всички дребни боричкания.
Спомняте ли си,
когато бях винаги в офиса, винаги зает?
Сега имам цялото време на света, да бъде само с вас.
И не трябва да правя вече ужасните упражнения по пиано
или да ходя на зъболекар. - Виждаш ли?
Има толкова много хубави неща, че сме тук.
Как да направя това?
Нямам никаква представа.
Попитай геният, моята сестра.
Заета съм в момента.
Когато приключите,
мисля, че можем да преведем това заедно.
Но това е молитвеник.
И какво му е? - Просто нямам интерес към религията.
Никога не сме ходили на синагога.
Ходили сме понякога.
Само когато ни задължаваше.
Както и да е, защо трябва да се кланям на Бог?
Той какво е направил за нас?
Ане, Ане... не можеш...
Какво е това?
Мийп ми го даде.
Свърших.
Виж тази шапка!
Имах една такава, но моята имаше малък воал.
"Г-жа Кролер беше блестяща в зелена рокля от тафта,
"декорирана със сатен. "
Трябваше да ме видиш в първата ми бална рокля.
Среднощно синьо, от коприна, с цепка до тук.
Бях от ранните предприемачи. - Може да го кажеш отново.
Имаше ли много гаджета? - Ане!
Пчелите се въртят около гърнето с мед.
Разкажи ми за първото ти гадже.
Той беше в моя клас в училище.
Името му беше Вилем Меслер,
Бях само на 16. На същата възраст като теб, чедо.
С него беше първата ми целувка.
Какво е усещането? - Майко, недей!
Какво беше ли?
Беше...
Беше като...
Какво е това?
О, Боже мой! - Какво е това?
Това са стъпки.
Те са на таванското помещение.
Сигурно са се изкачили през покрива. - Направи нещо, Херман.
Аз? - Качи се и виж.
Размърдай си дебелия задник за разнообразие!
Аз ще отида. - Не, Ото.
Аз ще отида. - Не, не можеш, скъпи.
Ще позволиш момчето ни да се качи там и да бъде убит от нацистите?
Не, не... моля те...
Това са плъхове.
Големи, огромни!
О, скъпи!
Майко.
Ти си толкова смел.
Безполезен скапан котарак! - Не е.
Казах ти, че трябваше да го оставим у дома. Яде ни всичкото месо.
Един от тях ме ухапа. - О, скъпи!
О, сладкишче.
Благодаря ти, скъпа. Благодаря.
Току-що излязохме от една от най-концентрираните...
Треперех целия ден,
и тази вечер в стаята с радиото, имаше ужасна атмосфера
и след това г-н Куглер и г-н Клейман влязоха вътре.
Извинете ме.
Скъпи приятели, днес имаме наши собствени новини.
Всички знаем, ужасните неща, които се случват отвън.
Дали ще се съгласите още един човек да се присъедини към нас?
Кой? - Г-н Алберт Дюсел.
Познавам го! Той е зъболекар. - Той е много уважаван.
Той е в апартамента на Мийп сега, очаквайки вашето решение.
Но защо той? Няма да позволите братовчедите ми дойдат.
Г-н Дюсел е неженен.
Имаме място само за един. - Още едно гърло за хранене.
Можем всички да ядем по-малко. - Говори за себе си.
Не бъди толкова ненаситен.
Няма да изпуши всичките ти ценни цигари, нали?
Е?
Благодаря ви, скъпи приятели.
Ти каза, че не трябва да ходим на зъболекар.
И няма да ходиш. Той идва при теб.
Г-н Дюсел пристигна в офиса и когато Мийп го доведе по-горе
и му каза, че сме зад шкафа за книги, бе толкова учуден, че едва не припадна.
Слава Богу, тя не да го остави в напрежение много дълго.
Какво правите тук?
Мислех, че сте в Швейцария. - Моля, седни.
Пушиш ли? - Не.
Благодаря. С-во Вайсман се кълняха, че ви видели как ви отвеждат с камион.
И г-н Никлаус каза, че сте отишли в провинцията да се укриете.
Какво стана с Илзе?
Коя? - Скъпа, нека да си поеме дъх.
Илзе Вагнер. Тя живее във вашата сграда.
Родителите й бяха отведени.
Не знам какво се е случило с децата.
Херман Ван Даан.
Познаваш жена ми, Петронела, и това е синът ми, Петер.
Ще искате ли чаша кафе, г-н Дюсел?
За съжаление е заместител, и трябва да го правим в кана.
Все още чакам за моята кафе машина.
Може да си сложите от нашата захар.
Какво става? Моля, кажете ни.
6000 евреи си отидоха.
Дори започнаха да ги отвеждат от лудницата.
Има слухове за масова стерилизация.
Моля та. Нека да говорим по-късно.
Изобщо не ни каза.
Трябва да тръгвам.
Сега...
трябва да пазим тишина до обяд.
Толкова съм ви благодарен.
Аз я прочетох вече.
Защо трябва да спи тук? - Няма къде другаде да отиде.
Но защо с мен?
Казаха, че ще е неподходящо аз да споделям стая с възрастен мъж.
И аз нямам значение, предполагам.
Те нямат предвид това. - Аз съм просто дете.
Попитаха те дали имаш против. - Какво трябваше да кажа?
Предпочитам да бъда тук с теб.
Това ли е моето легло?
За теб е по-дългото. Трябва да подпираме моя матрак със стол.
Надявам се, че ще бъда приятен съквартирант.
Много от моите пациенти са деца, разбирам се много добре с тях.
Аз не съм дете, всъщност. Аз съм на 13.
Можеш да поставиш нещата си...
тук.
Не съм толкова щастлива някой непознат да ми ползва вещите,
но трябва да се правят жертви за добрата кауза,
и се радвам, че мога да направя тази малка жертва.
Коя е тази?
Годеницата ми, Лоте.
Но той е много стар.
Мога ли да погледна?
Каква прекрасна руса коса. Харесват ми къдриците.
Тя изглежда много по-млада от теб.
Тя ще бъде шокирана, когато разбере, че съм си отишъл.
Тя няма представа къде... Е, разбира се, нито пък аз.
Укриваме се вече четири месеца.
Не знам какво мислят моите приятели,
не знам дали все още са там.
Но продължаваме да сме ведри.
Трябва да бъдем ведри.
Още картофи, г-жа Франк?
Благодаря.
Още картофи, г-н Дюсел?
Зеле, Ане?
Не, благодаря.
Г-н Дюсел, искаш ли още малко зеле?
Не, благодаря. Беше напълно достатъчно.
"Брошура за "Тайната пристройка"
"Уникален обект за настаняване на евреи и други разселени лица.
"Отворен целогодишно. Без такса. Нискокалорична диета.
"Течаща вода в банята и разнообразни вътрешни и външни стени.
Тя не е приключила все още.
"Забранено е да се слушат германските новинарски бюлетини,
"тъй като само езика на цивилизовани хора може да се използва."
Слушай, слушай!
"Не се разрешават развлекателни дейности извън къщата до второ нареждане,
"макар че гимнастиката се насърчава от ръководството,
"и пеенето е позволено след 18:00ч.
"Край. Ваша, Ане. "
Лека нощ, Анелиз.
Лека нощ, г-н Дюсел.
Translation ZALMEN BEHAR